Här är det! Wilma!
Wilma, här är det. Kom.
Kolla.
Enligt koordinaterna ska det vara exakt här.
–Nu kör vi. –Vi kör.
Snabbt ner till fyra meter. Risken är störst vid ytan.
Regulatorn kan frysa. Jag har koll.
Säkerhetslinan är det viktigaste.
Vi kommer att simma rakt på vraket. Sen tar vi det som det kommer.
Kom ihåg: Safety first. Okej?
–Jag älskar dig. –Nu kör vi.
Det gör vi.
Hallå, nu är jag hemma.
Hej.
Det finns mat på spisen.
Vi åt för två timmar sen. Eftersom du aldrig kom.
Okej.
–Tjena. –Hej, hej.
–Välkomna. –Tackar.
Ja, 270 kvadrat. Fördelat på tre plan. Åtta rum.
Balkong i söderläge. Och del i samfällighetens brygga.
Ett hus att växa i.
Fint.
Ska vi lägga ett bud?
–Vill du? –Vill du?
–Ingen dum utsikt, eller hur? –Nej.
–Vi skulle vilja lägga ett bud. –Jaha. Visst.
Måns Wenngren. Och Rebecka Martinsson.
Vad är det som håller dig kvar där uppe? Egentligen?
Förutom två meter snö och totalt mörker och kolsvart.
Sega tingsförhandlingar, rattfylleri, fortkörningar.
Kul.
Kom igen. Jag kommer ju till sommaren.
Jag vet.
–Hallå? –Är inte du vaken dygnet runt?
Vad är det? Vad vill du?
En kropp har hittats i vattnet vid Pirttilahti.
Antagligen Wilma Persson från utredningen innan jul.
Illa tilltygad, går knappt att känna igen–
–men det måste vara hon, stackaren.
–Jaha. –Jag åker ut så snart jag kan.
–Okej. –Hej.
–Hej! Hur är läget? –Bra. Själv?
–Så du är tillbaka på jobbet? –Ja.
Vad...? Är hon lite tjock eller?
Grannens spets var på besök. Objuden. Hon valpade för en månad sen.
Vi ska till Pirttilahti. De har hittat dykartjejen från i höstas.
Vi ska försöka nosa rätt på pojkvännen också.
Det finns plats i bilen, om du vill hänga med.
Jag gjorde en profil på det där...Match.com.
Jaha, du gjorde det i alla fall?
"Relationsstörd hundpolis med handprotes söker livspartner."
–Var det nåt av intresse? –Nej.
Ja, en tandsköterska var ganska söt.
Du får nog sluta med lössnuset om du ska dejta en tandsköterska.
Ja. Fast det där blir nog säkert inget.
Tjena. Vi har inte hittat nån pojkvän än–
–men han borde ligga inåt dammen. Han kan inte ha drivit uppströms.
–Vi tar en titt. –Gör det.
–Tintin, kom. –Hej.
–Jaha, du är tillbaka? –Ja, jag blir nog kvar till sommaren.
–Usch. –Jo. Det är ingen vacker syn inte.
–Fiskmat under en hel vinter. –Ska Pohjanen ha henne?
Ja.
Om du skriver rapporten till Pohjanen så avslutar jag här.
Mella. Vi har hittat dykarnas folkabuss.
Är du där? Vi har hittat deras folkabuss.
Mella här. Du hade hittat nåt, sa du. Kom.
Ja, folkabussen. Står vid skogsvägen.
Och du följer vägen mot stugbyn och svänger...
–Jag är inte debil. Jag hittar. –Jag försöker bara hjälpa till.
–Är du kvar? –Du får be teknikerna ta det där.
Jag skulle fan sluta efter lunch. Jag är fortfarande kvar på jobbet.
Nog rör det sig om en drunkning. Flickan hade vatten i lungorna.
Illa tilltygad, men... det har uppkommit efter döden.
Ansiktet har skavt mot sjöbotten.
–Hur är det med nattsömnen? –Va?
Du ser ju ut som fröken här i fejset.
Herre min skapare!
Så här mycket dambesök har jag inte haft sen disputationen.
Så, mina damer. Det här.
Jag skrapade under naglarna. Och hittade...
...grön målarfärg.
–Säkert att hon drunknade i älven? –Var annars?
–Vem leder den här utredningen? –Mella.
Kan man ta och titta på det, då?
Ja. Vi får analysera vattnet i lungorna.
Bra, gör det.
Hur är det med Robban och barnen och...?
–Va? –Vadå?
Du har aldrig frågat om min familj. Fan, vad alla tjatar.
Det är bra. Det är okej.
Vi hittade den där dyktjejen som försvann i höstas.
Hon drunknade vid Pirttilahti.
Hon var från Pentijärvi, läste jag.
Vidrigt ställe. Kryllade av brunskjortor under kriget.
–Norrbottens rövhål. Var det gott? –Jättegott.
Bra.
–Gillar du inte semester, du? –Nej, ångest.
Nej, du måste hitta på nåt. Du måste åka på minigolfsemester eller...
–Pite havsbad. –Kan ni lyssna här?
Vattnet i Wilmas lungor och vattnet i älven är inte samma.
Hon blev nog flyttad efter sin död. Och likaså Simon Kyrös folkabuss.
–32 712. –Vadå?
Sjöar och vattendrag i Norrbotten.
Frågan är: Var drunknade Wilma och varför har nån flyttat hennes kropp?
Var är pojkvännen?
Teorin är att han ligger under isen, men frågan är var.
Det är lögn att ta prover på varenda vatten i närheten.
Kolla gamla utredningen. Sök efter vittnen att förhöra igen.
Platser som de brukade dyka på.
Sven–Erik, se till att vi kommer ut i media med det här.
Radio och TV, sök efter vittnen.
Det gjorde vi vid försvinnandet. Vem minns mer nu?
–Nu har vi en plats, Pirttilahti. –Där hon inte drunknade.
Men där nån dumpade en kropp och en folkabuss.
Jag fick tag på mamman nere i Stockholm.
Men Wilma bodde med sin mormor.
Anni Autio i Pentijärvi.
Vad bra, då åker jag dit. Ska du med?
–Du gav mig andra uppgifter. –Sitt där och tjura då, surgubbe!
Hon hade hamnat i fel sällskap i Stockholm.
Det var en tillfällig lösning att hon flyttade hit.
Men så träffade hon Simon på campingen.
Och de blev kära. Det var så mycket liv i den flickan.
Så lätt att tycka om. Och Simon med.
–Inga ovänner? –Nej.
–Som skulle ha velat dem illa? –Nej.
Vet du var de brukade dyka? Nån speciell sjö eller älv?
–Men har ni inte hittat henne? –Kroppen kan ha drivit.
Vi letar ju fortfarande efter Simon.
Hör med Hjalmar Krekula, min systerson.
Han brukade låna dem kartor.
Han bor i föräldrahemmet, lite högre upp i byn.
Han brukar komma hem och äta lunch.
Tack för kaffet.
Så. Tyst.
Hej! Du måste vara Kerttu, Annis syster.
–Vad gäller saken? –Vi har hittat Wilma Persson.
Drunknad, tyvärr. Jag beklagar.
Wilma och Hjalmar kände visst varann.
–Är han hemma? –Nej.
På jobbet.
Han kommer inte hem till lunch, då? Jag kan vänta.
Är det nån som kommer?
Håll du nu bara käften.
Du får ursäkta stanken. Gubben ligger och ruttnar där inne.
Jag hade inte mycket till övers för den där Wilma.
I somras badade de nakna i älven.
Visa fittan utan anledning. Fy fan, man fick skämmas.
Jaha. Nu kommer pojkarna.
–Blir det nån mat? –Håll nu käften redan!
–Har vi besök? –De har hittat Wilma. Drunknad.
Vem av er är Hjalmar?
Jaså? Kirunapolisen är ute på fältet?
Du lånade ut kartor till Wilma.
I åratal har vi fått dras med slödder.
De har stulit våra laster, rånat våra chaufförer.
Men oss vanligt folk skiter ni i.
Men genast när det börjar lukta löpsedel, då är ni här.
Vill du vara vänlig och backa lite?
Så du vill att jag ska vara...vänlig?
Har du glömt nåt i bilen?
Hjalle, kan du gå och kolla bilen?
Du går ingenstans!
Blir det nån mat? Va?
Fy fan.
Ungjävlarna måste ha varit framme igen. De har skurit däcken på bilen.
Vill du ha skjuts?
Min telefon! Vad fan, ge hit min mobil!
Vadå? Påstår du att vi är tjuvar?
–Hallå? –Hallå. Hej.
Hejsan. – Röker du? Vad är det som har hänt?
Jag berättar sen.
–En kopp kaffe? –Ja, tack. Gärna.
Ja, här är Wilmas rum.
Folk säger att vi är så lika.
Jag har aldrig stått nån så nära.
Inte mina barn och inte min man.
Verkligen inte min syster.
En 17–åring och en 85–åring. Låter det konstigt?
–Jag växte upp med min farmor. –Härikring?
–Kurravaara. –Då vet du.
Hennes favoritklänning. Och min.
Det var annan kvalitet förr i världen.
Jag hade tänkt att den skulle följa med henne i graven, men...
Men jag kanske behåller den.
Jag ska jaga ner de jävlarna och sätta dit dem–
–för en massa skitgrejer resten av deras liv.
Du ska åtala dem. Så jävla förödmjukande!
Du åkte dit ensam utan att kolla upp dem, utan att meddela nån.
Sven–Erik ville ju inte följa med, jävla surgubbe.
Men du kan inte göra allting själv.
Tack för skjutsen då.
Tommy, bra. Kan du komma in en stund?
Kan du kolla på en grej här lite under radarn?
"Krekula Spedition"... Vad är det för nåt?
Navet i en härva med smuggelsprit, säkert narkotika med.
–De jävlarna kommer undan varje gång. –Okej.
Det här åtalet, till exempel. Solklart på pappret.
Smuggelvodka. Mellanhanden ett polskt åkeri, Tomsic Transport.
Tills vittnen plötsligt ändrade sina utsagor eller tystnade.
Syna varenda jävla åtal–
–och kolla om Tomsic Transport har några bilar i landet.
–Nu på en gång? –Ja, vi måste få stopp på dem.
De jävlarna säljer ju fan smuggelsprit till skolungdomar.
–Jag har den där genuskursen i dag. –Den kan du skita i.
Ja, det kan vänta så klart. Okej.
Ville du nåt förresten?
Just fan. En gubbe ringde på tipstelefonen. Djävulskt pratglad.
Vänta ska vi se här... Där.
Göran Sillfors. Stötte tydligen ihop med Wilma–
–och pojkvännen i höstas uppe i Vittangi.
Det är ju skitbra. Vad bra, tack.
–Vad håller ni på med? –Flyttar in utredningen.
Bra. Där är du. Jag tar över utredningen från och med nu.
–Va? –Du behöver avlastning.
Vad fan pratar du om?
Okej, du är lite...ur balans.
Ur balans? Vad är det för jävla snack? Jag är inte ur balans!
–Vart ska du? –Förhöra ett vittne!
Vänta!
Jag visste inte ens om att de var efterlysta.
Ja... Dan efter så åkte jag och frugan till Thailand.
Dottern har öppnat en bed & breakfast nere i Kop Jangapang.
–Koh Phangan. –Ja, Koh Phangan.
Så vi åkte ner för att vila upp oss, frugan och jag.
Det blev inte mycket vila, jag fick servera.
Såg du om de hade nån sån där dykutrustning?
Nej, det vet jag inte. De hade nog stora ryggsäckar och nån väska.
Men, nej... Trevliga typer.
Ja, det är inte så lätt att veta alla gånger.
Det har varit en del inbrott här. Jag blev av med dörren där.
Ett jäkla mysterium.
–Var den andra halvan också grön? –Ja, björkgrön.
Ja, nu är björkarna mest svarta och vita.
Men på sommaren med lövverket och alltihopa och så. Ja...
Sista kvällen tog frun och jag ledigt och åt på restaurang.
Då kom nån jag tyckte jag kände igen. Det var Roger Pontare med frun.
Hon heter Elisabeth precis som min.
Ja, vi började prata lite musik där, han och jag.
Vi kom i samspråk. Jag spelade i ett dansband på 70–talet.
–Vem är det som bor där? –Leif Arnarsson.
Han bor ensam sen hans mamma dog för några år sen.
Håller sig mest för sig själv. Det var länge sen jag såg honom.
–Kvinnfolk? –Anna–Maria Mella, Kirunapolisen.
Två ungdomar från Pentijärvi försvann i höstas.
Wilma Persson och Simon Kyrö.
Vi tror att de har varit här nere vid sjön.
Nej...
Du har ju fin uppsikt härifrån.
Vi kan ta det på stationen, om du föredrar det.
Jag har några mysiga celler på häktet som du skulle trivas i.
Eller så kan du ta och öppna käften på en gång.
Vera! Kom!
Mysiga celler i häktet?
Du vet att vi kan bli anmälda för sånt där, va?
Var inte så jävla präktig.
Hej då, Wilma.
Tack för allt.
Hallå!
Riksdagspolitiker Johannes Svarvare.
Ja... Jag tackar, ja.
–Nu vill det till att folk kryssar. –Jo, nog ska folk kryssa alltid.
Eller vad säger du, Hjalmar?
Försiktigt nu.
Hur går det på genuskursen, då?
Det går rätt bra. Det är rätt intressant faktiskt.
Vi är alla en del av den skiten, inte minst du, Mella.
Det handlar om makt, det handlar om normer, det sociala könet.
Sociala könet? Hon tjejen som du har träffat, då?
–Rör det sig om nåt socialt kön? –Jo då.
Vi har fått svar på vattenprovet.
Bakteriefloran i Vittangjärvi och vattnet i Wilmas lungor matchar.
Det var där hon drunknade.
Simons kropp ligger förmodligen kvar under isen.
Färgen på Göran Sillfors vedbod–
–och färgen under Wilmas naglar matchar också–
–vilket ger oss ett möjligt scenario.
Morgonen den femte november lämnar paret Pentijärvi.
De tar Simons folkabuss till Vittangijärvi.
Medan de dyker så placerar någon Sillfors gröna dörr över vaken.
Det är vad vi tror. Wilma försöker förgäves få bort dörren–
–regulatorn fryser och hon kvävs.
Fy fan...
Mördaren forslar kroppen till Pirttilahti. Och folkabussen.
Och riskerar att bli upptäckt. Varför göra sig besväret?
Mördaren bor i närheten kanske. Flyttar misstankarna från sig själv.
Jag kollade upp Leif Arnarsson.
Han har levt om en del nere vid sjön.
Han har stulit campingtält, fiskeutrustning, underkläder.
Dömd för sexuellt ofredande. Antastade en äggköpare, två badare...
Ska jag fortsätta?
Då tar vi in honom på förhör.
Leif Arnarsson? Det är Kirunapolisen.
Jag tror du glömde nåt. Vapnet. Du backar upp mig.
Mella!
–Har du en tång? –Jag har.
"Wilma Persson Sweet".
Det är nog dags att plocka upp grabben.
Vi har hittat sjön där grabben ligger.
Skicka hit dykteam och tekniker.
Jag vill också göra en efterlysning på Leif Arnarsson.
Man i 60–årsåldern.
De hittade honom i flygplansvraket.
Fy fan...
Och så börjar ni hissa!
Ta det lugnt med vingen här som kommer.
Ett gammalt nazistplan som motiv för att mörda två ungdomar?
Hon markerar.
Vi borde nog åka över och kolla.
Hey...
–Jag får inte upp den här. –Jag kan öppna.
Text: Pablo Diaz Bernal www.sdimedia.com